K pocitu bezpečia vo vzťahu určite patrí prijatie. To, že toho druhého beriem a prijímam takého, aký je - aj so všetkými jeho nedokonalosťami, slabôstkami, nepochopiteľnými reakciami či spôsobmi. Nemám potrebu ho "opravovať", neočakávam od neho, že bude robiť veci mojím spôsobom, ale snažím sa porozumieť jeho pohľadu, dávam mu slobodu byť sebou samým a nedokonalým...
Ako hovorí americký autor Donald Miller: "Keď prestaneš čakať, že ľudia budú dokonalí, môžeš ich mať rád takých, akí sú."
Prijatie je vzácny dar, ktorým sa môžeme v našich manželstvách znovu a znovu navzájom obdarovávať!